«Зараз у тебе вже закінчився б контракт… Ти так багато хотів зробити. Я не впевнена, що ти залишив би полк і побратимів, але точно знаю, що ми були б уже разом. Як і планували, зробили б парне тату (ти обіцяв вигадати щось цікаве), поїхали б подорожувати – ти так цього хотів. Але якась погань зазіхнула на найсвятіше і забрала тебе в нас… Легких хмаринок тобі, мій янголе. Я впевнена, що ти потрапив у рай, бо в пеклі ти вже був», – написала в соціальній мережі мати азовця Олександра Коцуконя, який 22 березня 2022 року загинув, захищаючи Маріуполь.
3 вересня веселому й товариському хлопцеві Сашкові, який народився у невеличкому селі Телепине на Кам’янщині Черкаської області, могло б виповнитися 23 роки. Але, на жаль, він назавжди залишився 22-річним…
– Уже в школі він поставив перед собою мету – здобути фах журналіста, – розповіла пресслужбі НСЖУ мати Олександра Оксана Коцуконь. – Річ у тім, що в Сашка вбили товариша, але, хоча було відомо, хто це зробив, винних так і «не знайшли». В журналістській професії Сашко бачив можливість відстоювати істину і справедливість, вільно викладати свої думки.
Після закінчення школи в 2016 році Олександрові вдалося вступити до Черкаського національного університету ім. Богдана Хмельницького саме на журналістську спеціальність.
– Викладачам і студентам Сашко запам’ятався як дуже добра, товариська і життєрадісна людина, – розповіла НСЖУ куратор групи, в якій навчався Олександр, доцент кафедри журналістики, реклами і PR-технологій Ольга Федоренко. – Я не бачила, щоб Саша був без усмішки або в поганому настрої. Завжди навколо нього були друзі, веселі розмови, сміх… У гуртожитку досі пам’ятають, як він на першому курсі відзначав свій день народження, – з ним тоді познайомилися всі…
![«Ти так багато хотів зробити…» – мати загиблого журналіста-азовця Олександра Коцуконя впевнена, що він потрапив у рай, бо в пеклі він уже був 18 «Ти так багато хотів зробити…» – мати загиблого журналіста-азовця Олександра Коцуконя впевнена, що він потрапив у рай, бо в пеклі він уже був 1](https://nsju.org/wp-content/uploads/2022/09/photo_2022-09-09_17-08-12-768x1024.jpg)
Ольга Дмитрівна каже, що одного разу запитала Олександра: «Сашо, в тебе взагалі-то вороги бувають?» Він із усмішкою відповів: «Ні, в мене всі друзі!»
– Коли розпочалася повномасштабна війна, з’ясувалося, що вороги в Сашка все-таки знайшлися… – з сумом зазначила Ольга Федоренко.
…Після другого курсу Олександр перевівся на заочну форму навчання. Як каже його мама, він дуже хотів бути самостійним, самому себе утримувати, допомагати сім’ї, а для цього потрібно було мати роботу. Тож хлопець вирішив проміняти безтурботне студентське життя на роботу на станції технічного обслуговування: робота з автомобілями завжди була його хобі.
Куратор університетської групи Олександра каже, що мала переконатися, наскільки усвідомленим є його рішення, адже перехід на заочне навчання означав призов у армію. «Ну то й що, я цього не боюся, – сказав хлопець. – Буду служити. А відслужу – тоді довчуся».
– Ми з ним листувалися до самої його загибелі, – розповідає Ольга Дмитрівна. – Він не раз підтверджував, що хоче закінчити навчання… Але продовжував служити. Це був уже не той непосидючий і веселий хлопець, яким ми його знали в університеті. Життєві випробування його загартували…
![«Ти так багато хотів зробити…» – мати загиблого журналіста-азовця Олександра Коцуконя впевнена, що він потрапив у рай, бо в пеклі він уже був 19 «Ти так багато хотів зробити…» – мати загиблого журналіста-азовця Олександра Коцуконя впевнена, що він потрапив у рай, бо в пеклі він уже був 2](https://nsju.org/wp-content/uploads/2022/09/photo_2022-09-09_12-05-07-760x1024.jpg)
Строкову службу Олександр розпочав у частині Національної гвардії в Черкасах. Коли керівництво частини дізналося, що він учився на журналіста, а також досить добре фотографує, молодому солдатові запропонували підписати контракт і працювати у пресслужбі частини.
За деякий час у Черкаси приїхали з Маріуполя представники полку «Азов». Поспілкувавшись із ними, Олександр відчув захоплення братерськими стосунками, патріотизмом, високим рівнем військової підготовки, які панують у полку, і вирішив пройти відбір на службу в «Азові».
– Потрапити до полку «Азов» стало його мрією, – розповідає мама Олександра. – Пройшовши вступний курс молодого бійця полку, Саша в жовтні 2020 року став азовцем. Службу розпочав у пресслужбі окремого загону спеціального призначення Нацгвардії «Азов» у Маріуполі. А останні пів року служив водієм у автомобільній роті полку «Азов».
![«Ти так багато хотів зробити…» – мати загиблого журналіста-азовця Олександра Коцуконя впевнена, що він потрапив у рай, бо в пеклі він уже був 20 «Ти так багато хотів зробити…» – мати загиблого журналіста-азовця Олександра Коцуконя впевнена, що він потрапив у рай, бо в пеклі він уже був 3](https://nsju.org/wp-content/uploads/2022/09/photo_2022-09-09_12-05-08-1024x683.jpg)
…Олександр Коцуконь (позивний «Арс») загинув 22 березня, виконуючи бойове завдання з групою розвідки. Як каже його мати, бійці потрапили під мінометний обстріл, а при спробі врятуватися по них відкрив вогонь ворожий снайпер. Шансів урятуватися не було.
Указом Президента України від 2 квітня 2022 року за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені в захисті державного суверенітету і територіальної цілісності України, вірність військовій присязі, зразкове виконання службового обов’язку старшого солдата Коцуконя Олександра Олександровича нагороджено Орденом «За мужність» ІІІ ступеня (посмертно).
![«Ти так багато хотів зробити…» – мати загиблого журналіста-азовця Олександра Коцуконя впевнена, що він потрапив у рай, бо в пеклі він уже був 21 «Ти так багато хотів зробити…» – мати загиблого журналіста-азовця Олександра Коцуконя впевнена, що він потрапив у рай, бо в пеклі він уже був 4](https://nsju.org/wp-content/uploads/2022/09/301423232_1461647464311583_7041417065964525063_n-768x1024.jpg)
26 липня 2022 року між воюючими сторонами відбувся обмін тілами загиблих, який дозволив повернути Олександра додому. 5 серпня його було поховано в Черкасах на Алеї Слави Третього міського кладовища.
Коли Сашу привезли з Маріуполя в Черкаси, попрощатися з ним прийшла майже вся університетська група – незважаючи на воєнний час і на те, що ці студенти вже закінчили навчання і роз’їхалися…
«Раптом що – я б не хотів із Вальхали бачити, як ви плачете», – ці слова Олександра його мама витатуювала на своїй руці біля портрета сина. А на другій руці – азовське гасло: «Моє серце – сталь! Моя кров – АЗОВ!»
![«Ти так багато хотів зробити…» – мати загиблого журналіста-азовця Олександра Коцуконя впевнена, що він потрапив у рай, бо в пеклі він уже був 22 «Ти так багато хотів зробити…» – мати загиблого журналіста-азовця Олександра Коцуконя впевнена, що він потрапив у рай, бо в пеклі він уже був 5](https://nsju.org/wp-content/uploads/2022/09/screenshot_1.png)
«Мій Арсе, я впевнена, ти дивишся на нас з Вальхали і посміхаєшся, як завжди, – написала Оксана Коцуконь, звертаючись до сина зі сторінки соціальної мережі. – Я тримаюсь, я буду намагатися не плакати, щоб не засмучувати тебе. Одну із наших мрій я реалізувала сьогодні… Фізично боляче мені не було. Боляче, що я робила це без тебе і не так, як я собі уявляла. Люблю тебе від неба до землі і назад!»
![«Ти так багато хотів зробити…» – мати загиблого журналіста-азовця Олександра Коцуконя впевнена, що він потрапив у рай, бо в пеклі він уже був 23 «Ти так багато хотів зробити…» – мати загиблого журналіста-азовця Олександра Коцуконя впевнена, що він потрапив у рай, бо в пеклі він уже був 6](https://nsju.org/wp-content/uploads/2022/09/photo_2022-09-09_18-03-31-776x1024.jpg)
Максим Степанов, інформаційна служба НСЖУ